Tidigare:
- Gjorde du Krok till en av De onda? - Det var enda sättet att rädda honom.
Efter att ha kväst min blodtörst i århundraden-
- slängde du tillbaka mig i mörkret. Bra jobbat!
Nu är det dags att arbeta.
Nimue. Välkommen till Storybrooke, hjärtat.
Far! Far!
Det är lugnt, jag är här.
Ser du? Det är inget att vara rädd för.
Kom ihåg, när du känner dig rädd behöver du bara leta inom dig.
Vi är modigare än vi tror om vi letar tillräcklig noga.
Snart kommer du att vara en man, så jag försöker förbereda dig.
Då måste du svara på livets stora fråga: Vilken sorts man ska du vara?
- Jag vill vara precis om du. - Det var ett trevligt svar, min son.
Nu får du blunda och hitta den där modiga delen djupt inom dig.
Oroa dig inte, din far ska vakta lampan åt dig.
Sov nu, Killian.
Sov nu.
Liam! Liam, vakna! Far är borta!
Letar du efter din far? Titta där ute. Han rodde iväg för en timme sen.
- Rodde iväg? Varför det? - Din far är inte den du tror.
Han är en tjuv. Han är på flykt från rättvisan.
Han hörde att det fanns soldater i nästa hamn, så han köpte min roddbåt.
- Varför skulle han lämna oss? - Hur tror du att han fick båten?
Han bytte den mot dig och din bror. Ni är i min tjänst.
- Nej, så skulle han inte göra! - Nu vet du vilken sorts man han är.
- Det verkar som om jag har vunnit. - Jaså, har du det?
- Sist hamnade svärdet i din hals. - Du vann slaget, inte kriget.
Jag tog dolken ifrån dig. Nu har du inget, och kommer aldrig att ha det.
Passa dig, pirat.
Där är den vanliga Rumpelstiltskin! Det var därför Belle lämnade dig.
Hon vet vilken sorts man du verkligen är.
- Vilken sorts man är det? - Den som älskar makt mest av allt.
Därför är det så tillfredsställande att ta den ifrån dig.
Kom ihåg hur bra den kändes.
Makten är inte bättre än den som har den. Du har bara lekt.
Jaså, säger du det? Jag tror att du kommer att gilla det som väntar.
Tricket då jag äntligen får min hämnd.
Sakta ner, Emma. Vi behöver en plan.
Planen är att hitta Krok innan han återupplivar alla De onda.
Finns det mer än en Den onda?
- Hur som helst, vi är sju. - Sex. Toker är ett träd.
- Vi är ändå redo att slåss. - Det behövs inte. Jag sköter det.
- Kan vi prata med honom? - Nej, vi måste slå med allt vi har.
- Det är inte hans fel. - Han blev Den onde på grund av mig.
Inget av det spelar nån roll längre, men Regina har rätt.
Vi måste slå till med allt vi har.
- Det här är mannen du älskade. - Den mannen dog i Camelot.
Nu är han bara Den onde.
Hur svårt det än är måste vi dela upp oss, hitta honom och stoppa honom.
Oavsett vad som krävs.
Det här är snabbaste vägen till hamnen.
Tror du att han dricker rom vid havet? Han är inte längre nån pirat.
En gång pirat, alltid pirat. Som tjuv vet jag att vissa vanor är envisa.
Absolut.
- Smyg dig inte på oss. - Ur vägen.
- Jag vill prata om min dotter. - Vår dotter.
Jag har ändrat i vårdnadsarrangemanget.
Jag har gett mig själv ensam vårdnad.
Jag vill uppfostra henne utan att ni två lägger er i.
Jag ska lära henne hur man är ond.
- Om du försöker ta min dotter... - Kom igen!
Det är lönlöst att bråka om vår lilla flicka, för ni är snart döda.
- Då kan jag bara ta henne. - Vad menar du med att vi ska dö?
- Fråga dem. - De onda! Håll er borta.
Kom igen! Vi kommer längre med bilen.
Bakom dig!
Inga spår av Krok. Jag går vidare till Jolly Roger.
Mamma! Hjälp mig!
- Henry, stå still. - Det är för sent för det.
Henry! Mår du bra?
Jag tror det.
- Vad var det som hände med oss? - Jag har nog svaret på det.
Kolla era handleder.
Vad är det?
- Det är Karons märke. - Karon?
Han var färjekarlen i myterna. Han styrde båten till dödsriket.
Du är smart, grabben. De onda kan bara vistas här tillfälligt.
Som ett turistvisum.
Enda sättet för dem att stanna kvar är att byta plats med levande själar.
- Du menar oss. - Precis.
När månen når sin höjdpunkt kommer färjan från dödsriket...
- ...och drar ner oss. - Det låter inte bra.
Ta det från en som har dött och varit där: Det är inte bra.
- Hur förhindrar vi det? - Det går inte.
Dödsriket är värre än ni kan tänka er.
Ni kommer att önska att historierna om helvetet var sanna och att ni dör.
Sen inser ni att döden redan har inträffat.
Och att tortyr är det enda som återstår.
- Gold, du skrämmer honom! - Bra! Vi borde vara rädda.
Det här är döden. Vi kan inte vinna.
Nej, jag är inte märkt. Jag tänker inte ge upp.
- Vi måste kunna göra nåt. - Ja, du har rätt.
Använd tiden klokt. Använd den för att säga hej då.
Jag tänkte väl att jag skulle hitta dig vid havet.
- Det är lönlöst att gömma sig nu. - Du kan inte göra det, Killian.
Killian? Inte kapten "Guyliner"? Inte Det enhänta undret?
Jag förstår att du tycker att Emma förrådde dig.
Men är det rätt att släpa hennes familj till dödsriket?
Du skapade en förbannelse för att Snövit berättade en hemlighet.
Du av alla borde veta hur långt man kan gå för att hämnas.
Synd för dig att alla som du har dödat väntar på dig i helvetet.
- Jag är inte längre den personen. - Intala dig vad du vill.
Du kanske är Den onde, men vi vet-
- att du inte är som när jag rekryterade dig för att döda min mor-
-och testade dig. När du...
Inte ett ord till!
Vi kom överens om att aldrig prata om det igen. Försök inte igen.
Du har ingen aning om vilken sorts man jag är.
Hade jag vetat att du skulle fixa håret länge hade jag druckit mer vin.
Du har nog fått tillräckligt. Du ska vara klar i huvudet för det här.
Ja. Jag ska döda din mor. I gengäld tar du mig till ett land utan magi-
- där jag kan hämnas på Rumpelstiltskin.
Det stämmer.
Men först måste jag veta vilken sorts man du är.
Du känner inte min mor. Hon är expert på att utnyttja svagheter.
Du får inte ha några.
Hon låter underbar. Äpplet faller inte långt från trädet.
Håll tyst.
- Hoppa in. - Är det ett test?
Jag har varit pirat i över hundra år och dödat dussintals personer.
Vad ditt test än är så klarar jag det, vännen.
Gold måste ha missat nåt.
Det måste finnas ett sätt att komma undan märket.
Gold kanske har rätt. Vi kanske inte kan vinna den här kampen.
Mamma! Du är Snövit. Du vet inte hur man ger upp. Du har hopp i blodet.
Jag har hopp, Emma.
Men jag vill inte tillbringa min sista stund med näsan i en bok.
Jag vill göra det bästa av min tid ihop med min familj.
- Vi borde äta middag på Mormors. - Ja.
- Middag på Mormors låter bra. - Neal, då? Han blir kvar här ensam.
Han blir inte ensam, Emma. Han kommer att ha dig.
Jag ger inte upp hoppet om min familj.
Emma, vår tid har nästan runnit ut, och tid är det viktigaste.
Tid med dem vi älskar.
Jag vet att du inte ger upp, och jag hoppas att du lyckas.
Lova att du kommer till Mormors och säger hej då.
Jag lovar.
- Jag älskar dig, Emma. - Och jag älskar dig.
- Jag har hört att vi ger upp. - Nej, inte ikväll. Inte nånsin.
Om jag kan döda De onda är vi inte skyldiga några själar, och alla skonas.
- Hur då? - Minns du ditt löfte i Camelot?
Att göra allt för att förinta ondskan.
- Jag gillar inte det här. - Du måste hålla det löftet.
Och svär att du inte berättar för någon annan.
Men för att bli av med ondskan måste man sätta den i någon.
Man måste offra den personen. Vem?
Mig.
- Du fick mitt meddelande. - Jag har ju sagt...
Här. Det skyddar dig när du korsar stadsgränsen.
- Ska jag någonstans? - Det är upp till dig.
Du har alltid velat se världen. Den finns på andra sidan stadsgränsen.
Om du går så kan du göra det och se alla underverk.
Gå idag och lev ett liv.
- Är det något som är fel? - Nej då.
Nej, inget är fel. Jag vill bara att du ska leva ut din dröm.
Okej.
Här... Ta bilen och ta farväl av din far.
Sen får du börja leva.
Jag visste väl att det fanns en hjälte i dig.
- Hej då, Belle. - Ja.
Vi har stängt.
- Snälla, gå er väg. - Nej, vi ger inte upp utan en kamp.
Det finns nog många i undervärlden som vill se oss.
Vi förtjänar det, men det kvittar, för vi har inget val.
Det kanske det finns, men jag behöver Excalibur.
Det enda sätt som Excalibur kan vara till nån nytta...
...är om Emma tar all ondska in i sig själv-
- och använder svärdet för att förinta den.
Och sig själv.
Excaliburs öde har alltid varit att vara hos en sann hjälte.
Bara så där? Vill du inte sluta ett avtal eller nåt?
Nej.
Du är en modig kvinna, Emma Swan.
- Det kanske inte funkar. - Varför inte?
Svärdet väljer vem det tycker är värdigt.
Och det väljer sina mirakel.
Det kvittar nu. Nu måste jag vara med min familj medan jag kan.
- Kom till Mormors. - Nej, jag kan inte.
Robin och jag måste skydda Roland och bebisen från Zelena. Vi ses sen.
Så bara "en man"? Är det enda beskrivningen jag får?
Du vet nog vem jag menar.
Om du tar dig an honom har du det som krävs för att ta dig an min mor.
- Jag förstår nog inte riktigt. - Pirater är inte välkomna här.
Ut med dig, pirat.
- Situationen verkar låst. - Men för guds skull!
Inte han!
Han.
Far...
- Gina och Robbie! Kom in. - Vad tror du att du gör?
Just nu försöker jag bestämma vilken färg som blir bäst på dina väggar.
Jag menar, mina väggar. Kelly, Hunter eller Pistasch?
Herregud! Alla tre funkar som bebisnamn. Allt börjar falla på plats.
- Vad fräckt. - Du flyttar inte in.
Jag kanske är lite tidigt ute, men om en timme är ni döda.
Då blir allt som är ditt mitt.
- Och självklart får jag bebisen. - Nej.
Vårt barn förtjänar den bästa chansen.
Och det är inte med dig.
Just, ja... Den där förtvinade gamla saken. Om jag minns rätt-
- så var du inte mäktig nog när du försökte få den att funka sist.
Om jag inte minns fel så trodde jag inte på mig själv sist.
Men nu gör jag och alla i staden det.
Vi går någonstans, bara du och jag.
Vilken besvikelse! Jag trodde att du skulle använda den.
Det ska jag, så håll i dig.
Jag är inte färdig! Du kommer att se mig igen!
Någonstans bortom regnbågen! Ha så kul i Oz, din häxa!
Till min familj
Förlåt. Det är bara så jag kan gottgöra det jag har gjort.
Du vet vad du måste göra.
Hör på... Jag vill inte att det blir bråk, men vi har stängt.
Varför skulle jag bråka?
För att jag är en pirat? Eller för att min far övergav mig på havet?
- Killian? - Ja.
Det är kapten Krok nu.
En gång sa du till mig att jag måste bestämma vad jag vill vara för man.
Och den här blev jag!
Hur är det möjligt? Jag stack för nästan hundra år sen.
Vi har båda hittat ett sätt att lura döden.
Ja, det har vi gjort.
- Din bror... - Liam hade inte lika mycket tur.
Men du... Titta på dig, du växte upp.
- Var har du varit? - I Landet Ingenstans.
Jag bidade min tid tills jag kunde döda en krokodil.
Men det angår dig inte. Det viktiga nu är din berättelse, far.
Vart flyr en skurk som du när han har sålt sina söner till träldom?
Förlåt, Killian. Jag är verkligen ledsen.
Jag flydde, men kom inte långt. Kort efter att jag lämnade er så tog de mig.
Jag utsattes för en sömnförbannelse.
- Hur fasen är du vaken nu, då? - Hur bryter man en förbannelse?
Det var den äkta kärlekens kyss.
- Vem skulle kunna älska dig? - Min sköterska.
Jag hörde henne prata när jag sov.
Hennes röst var snäll och mild.
Hon fick mig att inse mina misstag.
Jag blev kär i henne. Och hon blev kär i mig.
Hon förändrade mig. Jag bara...
Jag önskar bara att jag hade känt henne när vi var tillsammans.
Du hade kunnat få den pappa du ville ha, den pappa du förtjänade.
Jag ber verkligen om ursäkt.
Var är den här kvinnan?
Några år efter att vi hade gift oss så blev hon sjuk.
Pesten. Hon återhämtade sig aldrig.
Jag kom hit för att döda dig, far.
Ditt liv var priset för att jag äntligen skulle få min hämnd.
Men vi har båda förlorat för mycket.
- Tänker du skona mig? - På sätt och vis.
Världen måste tro att du är död. Drottningen måste tro att du är död.
Jag kan skaffa en passersedel åt dig så att du kommer långt härifrån.
- Då kan du kanske börja om. - Följer du med?
Det skulle jag gärna, men hon togs ifrån mig.
Du kan inte döda pesten som tog din kära-
-men jag kan döda den som tog min.
- Jag måste gå vidare. - Jag hoppas du får frid, min son.
Vi måste skynda oss.
Förseningar leder till misstankar. Jag tar med passersedeln ikväll.
Vänta! Skulle det vara möjligt att ta med två?
- Två? - Min fru och jag...
...fick en son.
Ledsen, älskling, jag kan inte låta dig använda svärdet.
Varför inte? Så du kan få din jäkla hämnd?
- Om jag inte gör det, så dör alla. - Och om du gör det, så dör du.
- Ge mig det. Jag vill inte skada dig. - Bryr du dig om mig nu?
- Jag står i skuld till dig. - För vadå?
Om det inte hade varit för dig hade jag inte blivit mannen jag ville bli.
Killian ville inte bli så här. Han ville inte hämnas.
Jodå. Du distraherade mig en stund, men nu ska krokodilen få betala.
Även om du blir det du hatar, det du försökte förinta i århundraden?
Om du inte ville att jag skulle förändras skulle du ha låtit mig dö.
Förlåt. Jag kunde inte se på när ännu en som jag älskade dog.
Och på grund av det får du se på när alla du älskar dör.
Nej!
Jag ska skydda min familj, om jag så måste döda dig!
- Mamma, vänta. - Henry!
Killian...
- Gör inte det här. - Det är för sent, Swan.
Njut av tiden du har kvar med din familj.
- David! - Vad är det?
Det är Emma.
- Vi måste stoppa henne. - Oroa er inte.
Kapten Krok har redan gjort det.
Så det går inte att stoppa er resa till dödsriket.
- Henry, mår du bra? - Jag tror det.
- Neal är på Mormors. - Och Roland och barnet?
De är i säkerhet med feerna. De tar Neal med.
- Så det här är verkligen slutet? - Ja, tyvärr.
Titta! Det är S.S. Purgatory.
Mamma! Pappa! Henry!
- Förlåt, jag försökte. - Jag vet. Det är okej.
Dags att sluta spela.
Du kan inte låta ännu en familj förstöras för att du ska få hämnd.
Varför tror du att jag inte kan det?
På grund av det vi svor att aldrig tala om.
Jag vet varför du inte vill prata om vad du gjorde mot din far.
- Vi har redan pratat om det. - Den här gången ska du lyssna.
Om du inte gör det kommer du att få ångra det resten av livet.
I ditt fall betyder det för alltid.
Så du måste ställa dig själv samma fråga som du ställde dig då.
Vilken sorts man vill du vara?
- Jag är rädd, far. Jag vill inte åka. - Jag vet.
Men det kommer att bli bra. Vi kommer att hitta ett nytt hem.
Det viktiga är att vi är tillsammans. Tillsammans kan man klara allt.
Sov nu. Blunda och kom ihåg:
När du är rädd behöver du bara leta inom dig.
Vi är modigare än vi tror om vi letar tillräckligt noga.
Sov gott! Vi ses imorgon, Liam.
- Tack, Killian. - Du döpte din son till Liam...
...efter min bror, efter sonen du övergav. Var han så lätt att ersätta?
Jag försökte inte ersätta honom, utan hedra honom och dig.
Så att jag aldrig skulle begå samma misstag. Jag har förändrats.
Nej! Folk förändras inte. Jag såg vad du sa. Så sa du till mig med.
- Det var lögn både då och nu! - Snälla, så är det inte.
Jag har förändrats. Jag skulle aldrig lämna honom.
Men du skulle lämna mig.
- Killian, vad gör du? - Bestämmer vad jag vill vara för man.
Om drottningen märker att jag ljög kanske jag inte får det jag behöver.
Du är inte värd det.
Killian!
Det är aldrig för sent. Man kan förändras.
Bli en annorlunda man.
Det är dags.
Nej! Du får inte ta människorna jag älskar.
Jag kanske inte kan döda dig, men jag kan hindra dig från att störa oss.
- Nu räcker det! - Vad tror du att du gör?
- Jag är mannen jag vill vara. - Du kan inte stoppa oss.
Jo, det kan jag.
- Killian, du får inte göra det! - Det finns inget annat sätt.
Ondskan hålls inte fången länge till. Du måste hjälpa mig, Swan.
- Ta det! - Jag kan inte. Det borde vara jag.
Din familj behöver dig. Om nån förtjänar dödsriket så är det jag.
Du hade rätt, jag var svag. Låt mig gottgöra det genom att vara stark nu.
- Jag vill inte förlora dig. - Och jag vill inte förlora dig.
Men du måste låta mig gå. Låt mig dö som en hjälte...
...som mannen jag vill att du minns. Snälla.
Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Det är okej.
Ut! Vi har stängt.
Rumpel?
- Vad gör du här? - Henry ringde.
Han berättade allt. Du ljög för mig igen.
Belle...
För första gången var du verkligen osjälvisk.
Jag behöver inte se världen. Det jag vill är att vara med dig.
FRÅN EMMA: MÖT MIG I DIN BUTIK NU
Det här är inte biblioteket, Mormors eller någon busstation, miss Swan.
Det här är min butik. Om det inte står "öppet" är man inte inbjuden.
Jag tror att jag blev inbjuden. Jag hör viskningar. Det är dolken.
- Den kallar på mig. - Du inbillar dig saker.
Nej, den är här. Du har den väl?
Ja, det har jag.
Du är Den onde - igen.
Jag ville hålla det hemligt. Jag trodde inte att du skulle höra den.
Men de flesta av de före detta onda är ju döda.
Hur är det möjligt?
När du kom och bad om svärdet såg jag en möjlighet.
En möjlighet jag aldrig trodde att jag skulle få igen.
Jag råkade ha en liten flaska magi nära till hands.
Med lite av den visste jag att jag kunde få tillbaka allt.
Jag gjorde svärdet till en ledning.
När Krok trodde han förintade ondskan flyttade han i själva verket på den.
Han ledde den till en säker plats.
- In i dig. - Han hade ingen aning.
Och nu är saker och ting som de borde vara.
Krok offrade sig själv, och du tog det ifrån honom.
Tror du ärligt talat att du kan skada mig?
Nu har jag den kombinerade makten av alla De onda som har funnits...
...inklusive dig.
Du hittade ett kryphål och förrådde oss alla igen.
Det är så jag gör. Jag är en sådan man.
Då så, Den onde...
Nu när du har fått tillbaka dina krafter ska du göra nåt för mig.
- Varför skulle jag göra nåt för dig? - För att jag fortfarande har magi.
Jag kan säkert berätta för Belle innan du dödar mig.
- Testa mig inte. - Och testa inte mig!
Vill du verkligen riskera att hon än en gång-
- får veta vilken sorts man du verkligen är?
Vad vill ni, miss Swan?
- Ska du till helvetet? - Dödsriket.
Vilken skillnad.
Jag ska få tillbaka honom. Killian offrade sig på grund av en lögn.
Det är alltid ett byte. En mot en. Någon måste dö.
Du var just den Mörka. Ge inte efter för ondska igen.
Jag ger efter för kärlek. Jag har lärt mig en läxa. Jag gör som ni.
Ni två delar ett hjärta. Det kommer vi också att göra.
- Det kan fungera. - Det kommer att fungera.
Förlåt om jag missar det uppenbara,
men hur kommer man till dödsriket?
Gör det.
- Är du säker på det här? - Gör det.
Krok, jag kommer att hitta dig. Jag kommer alltid att hitta dig.